Tento text není produktem vývojového týmu Demus, poskytl jej Dr Fassati, GVU Benešov

ICOM-CIDOC 
MODEL DAT

PRO DOKUMENTACI
SBÍRKOVÝCH FONDŮ MUZEÍ
PROSTŘEDNICTVÍM POČÍTAČŮ

1993

PŘÍLOHA

ICOM-CIDOC MODEL DAT PRO DOKUMENTACI SBÍRKOVÝCH
FONDŮ MUZEÍ

Následující text vydaný Mezinárodním výborem pro dokumentaci ICOM seznamuje s filosofií tvorby databáze pro muzeujní dokumentaci. Má zásadní význam pro pracovníky, kteří koncipují struktury databází, užitečný je však pro každého, kdo s databází pracuje, neboť si tak vytvoří skutečný přehled o její struktuře. Bez znalosti a respektování obecných principů následujícího doporučení lze samozřejmě také nové databáze strukturovat. Nebudou však mít ony optimální obecné vlastnosti, které umožňují jejich co nejuniverzálnější užití, nejsnadnější ovládání a optimální vazby k dalším databázím. 

Rozdíl mezi tímto doporučením CIDOC-ICOM a českou databází DEMUS spočívá v tom, že zatímco CIDOC-ICOM pracuje v souladu s holistickým vědeckým paradigmatem s různými entitami, mezi nimiž nejsou hierarchické vztahy, DEMUS nadřazuje entity sbírkových předmětů (objektů) entitám představujícím osoby, místa, události a myšlenky.

ÚVOD

Logický model dat pro muzejní informatiku byl obecně schválen pracovní skupinou Výboru pro dokumentaci (CIDOC) Mezinárodní rady muzeí (ICOM). “Logický model dat” je nejlépe vnímat jako gramatiku, která má dvě části (metody obou částí jsou navzájem kombinovatelné) a několik pravidel. Za popisovaným abstraktním rámcem modelu se nacházejí reálné položky záznamu coby druhy informací (např. jméno objektu, podmínky uložení atd.), na něž přirozeně navazují popisy položek, coby samotné informace.

Model dat obsahuje dva typy jevů - entity, které jsou vymezeny modelem a charakteristiky těchto entit. Entita představuje vymezený typ zpracovávaných jevů. V oblasti muzejní dokumentace vytvářejí entity například objekty nebo osoby aj. Charakteristiky jsou druhy informací (položky), pomocí kterých je entita popisována. Jméno (název) je charakteristikou pro objekty i osoby, rodiče jsou charakteristikou pouze pro osoby. Model pracuje s pěti základními entitami: objekty, osoby, místa, události a myšlenky.

Nejvýznamnější kvalitu modelu dat ICOM-CIDOC představují jeho vnitřní logické vazby. To znamená, že jakýkoli jednoduchý pohled na data - například údaje o konkrétním objektu - je vytvořen přímo z údajů o tomto objektu a současně vztahy mezi tímto objektem a dalšími entitami (například osobami nebo událostmi). V praxi to znamená, že data vztahující se přímo k objektu jsou uložena na jednom místě, zatímco data vztahující se k osobám na jiném místě. Každý jednotlivý objekt  může mít desítky vazeb k datům o osobách (tvůrce, dárce, distributor, příjemce atd.) Data o osobách nejsou uložena společně s daty o objektech. Vazba k datům objektu je pak vždy graficky vyznačena. Výhodou takového řešení je nejen úspornost, ale také rychlejší a spolehlivější obsluha. Například jakákoliv změna dat dané osoby (např. datum narození) je automaticky reflektována ve všech aktuálních vazbách k objektům. Obsluha databáze nemusí úkon opakovat a zjišťovat, kde všude jej má provést. Model dat tedy vytváří skupiny vzájemných vazeb mezi údaji a současně registruje způsoby, kterými došlo ke vzniku vazeb.

ENTITY

Entity mohou být vymezovány podle různých hledisek. V modelu dat pro muzejní sbírky je za klíčové považováno pět entit:

q			Entita OBJEKTY zahrnuje jakýkoliv předmět shro-
			mažďovaný muzeem (např. obrazy, oděvy, výrob-
			ní nástroje, minerály, vycpaní ptáci apod.)

J			Entita OSOBY zahrnuje jednotlivce stejně jako ne
			organizované i organizované skupiny - instituce
			(např. Pablo Picasso, Beatles, Rotary Internatio-				nal apod.)

H  		Entita MÍSTA zahrnuje specifická místa přírodní,
			kulturní i imaginární (např. Viktoriiny vodopády,
			Otomanská říše, Atlantida apod.)

M  		Entita UDÁLOSTI zahrnuje jednotlivé specifické
			události (např. Percyho expedice na Severní pól,
			oslavy ukončení školy, válka v Jugoslávii apod.)

%			Entita MYŠLENKY zahrnuje různé produkty aka-
			demického i populárního myšlení. Patří sem na-
			příklad pojmy styl, téma, ozdobný motiv, před-
			mět zobrazení, klasifikační schéma apod.

CHARAKTERISTIKY

Charakteristiky jsou vyjádřeny prostřednictvím jednoho nebo více datových prvků, které nazýváme položkami záznamu. Jejich prostřednictvím je entita popisována. Obecně - skupina položek vztahujících se k dané entitě vyjadřuje její charakteristiku. Charakteristikou pro objekt může být například jeho finanční hodnota. Vyjádřit jakoukoliv specifickou finanční hodnotu však znamená použít množství implicitních i explicitních položek, např. druh měny (dolary, franky ap.), druh finanční hodnoty (tržní, pojistná, celní ap.), časové vymezení platnosti finanční hodnoty atd.

Obecně rozlišujeme čtyři typy charakteristik:

	- neopakující se charakteristiky
	- opakující se charakteristiky
	- charakteristiky spojující entity
	- charakteristiky spojující podobné entity

Neopakující se charakteristiky. Charakteristiky se neopakují, když mohou mít v dané vazbě jednu jedinou hodnotu. Například datum nebo místo narozením osoby. Neopakující se položky jsou většinou technicky v počítačové databázi vymezeny, aby byla zaručena jedinečnost vazby.

Opakující se charakteristiky. Většina charakteristik je obecně schopna opakování. V konkrétní vazbě daného záznamu však k opakování dojít nemusí. Zda stanovíme charakteristiku jako opakující se, určí nejlépe situace v praxi. Většina muzeí by například jistě chtěla, aby každý objekt měl jen jedno katalogizační číslo. Čas od času se však čísla mění nebo ztrácejí a tak dochází k nahrazování starých katalogizačních čísel novými. Pro kontrolu je však nezbytné zachovat také informaci o číslech starých. Podobně také savci, kteří jsou obecně popisováni jako jednopohlavní, zahrnují jako vyjímku několik oboupohlavních živočichů. K běžným opakujícím se charakteristikám patří například rozměr objektu, kde může jít jít jednak o typ rozměru (například v případě oděvu: velikostní číslo či jiný kód, rozměry obalu, rozměry prostoru pro uskladnění), o jednotky (palce, metry, libry, litry...), prostorové vektory (výšku, šířku, hloubku) i další specifika.

Příklad opakující se charakteristiky - rozměry:

		  - vlastní rozměry 15x9x27(cm) výška x šířka x hloubka
  OBJEKT	  - rozměry obalu 20x16x36(cm) výška x šířka x hloubka
		  - rozm. úlož. prostoru 24x18x36(cm) výš.x šíř.x hloub.
		  - váha 30 (kg)

Charakteristiky spojující entity. K nejvýznamnějším vlastnostem modelu dat ICOM-CIDOC patří jeho schopnost spojit jednu entitu s druhou. Když například chceme vyjádřit myšlenku, že obraz “Království míru” namaloval “Edward Hicks”, musíme vytvořit vazbu mezi entitou “Království míru” s jejími různými charakteristikami, jako jsou rozměry, cena apod. a entitou “Edward Hicks” s jejími různými charakteristikami, jako jsou datum a místo narození, národnost apod. Když je vazba vytvořena, máme k dispozici údaj, který je vlastní tomuto spojení (který z tohoto spojení vyplývá - jméno autora obrazu). Takové vazby jsou ve skutečnosti také entitami s vlastními identifikujícími charakteristikami.

Schéma charakteristiky spojující entity:

									     charakteristiky

	OSOBA			  namaloval			 OBJEKT

     charakteristiky

Charakteristiky spojující podobné entity. Stejně tak jako se tvoří vztahy mezi různými entitami, vznikají situace, kdy je vytvořena vazba mezi entitami podobnými. Například skutečnost, že Henry VIII a Anna Boelynová byli manželé, můžeme vyjádřit charakteristikou “manželství” spojující tyto dvě podobné entity. Obě entity, Henry VIII i Anna Boelynová, mají přirozeně vlastní charakteristiky, stejně jako vlastní vazby s dalšími entitami, nezávisle jeden na druhém.

Schéma charakteristiky spojující podobné entity:

	OSOBA			  manželství			 OSOBA

     charakteristiky						   charakteristiky

CHARAKTERISTIKY A POLOŽKY - UŽITÍ

Charakteristiky a tím tedy konkrétní položky jsou pro daný typ entit vybrány a jsou k nim v konkrétních vazbách přiřazovány konkrétní hodnoty. Specifická pravidla pro formu popisu položek (formát, platnost, délka pole apod.) jsou vždy stanovena podle potřeb uživatele nebo disciplíny. Při práci s charakteristikami a tedy i položkami je třeba rozlišovat jejich tři obecné typy:

1. Požadované (povinné) charakteristiky. Pro jakýkoliv typ entity je vždy stanoveno několik položek, jejichž vyplnění bude povinné. Například entity OSOBY, musí mít vždy vyplněnu položku “jméno” a to i tehdy, je-li ve skutečnosti neznámé. V takových případech se v popisu položky uvádí například hesla neznámé nebo anonym. Sbírkové předměty obecně musí mít vyplněnu např. položku “katalogizační číslo”, která, v případě že dosud nebylo stanoveno, se popíše heslem neoznačeno. Potřeba uživatele a logika systému určí, které charakteristiky budou stanoveny jako povinné. 

2. Vybrané (nepovinné) charakteristiky. Pro daný typ entit je vždy stanovena celá skupina položek, které mohou být v různých situacích aktuální. Ne vždy však je potřebné nebo reálné je popisovat. Praktické řešení vede často k tomu, že položky, které se v daném záznamu neužívají, zůstávají vizuálně skryty, aby nekomplikovaly přehled po datech. Například “cena objektu” je aktuální charakteristikou jen pro takové předměty, které byly zakoupeny, nebo fungují v tržním mechanismu a je možné jejich cenu stanovit. Charakteristika “barva a vzor” může být aktuální pro všechny objekty. Zatímco však u textilních objektů bude její užití smysluplné, například u nářadí již nikoli.

3. Typové (specifické) charakteristiky. Přesto, že pro obecnou skupinu entit budou stanoveny všechny předvídatelné charakteristiky, může dojít k situaci, kdy pro některou entitu nebo skupinu entit, nebudou stačit. Stejně tak v dané databázi může dojít k situaci, kdy různé specifické entity vyžadují určité množství navzájem odlišných charakteristik. U oděvů je například reálné označovat navíc pohlaví, pro které je určen nebo věkovou skupinu. U lodí například způsoby konstrukce trupu, schéma lanění, plachtoví apod. Proto u specifických skupin entit budou vedle povinných a vybraných charakteristik existovat navíc také ještě specifické typové. Z praktických důvodů se v počítačovém formuláři nemusí vyskytovat společně s obecnými položkami a mohou se zviditelňovat až následným povelem. (Správným řešením není členění obecně zaměřených databází, např. “objekty sbírky muzea” na několik specifických, např. “oděvy”, “lodě”, “mince”, “fotografie” apod. Specifika takových skupin jsou v konečném důsledku vždy relativní, v rozčleněných databázích se hůře hledá, zatímco skrytí nepotřebných položek je neproblematické.  Poznámka redakce.) 

Rozdíl mezi požadovanými, nepovinnými a typovými charakteristikami je třeba vnímat relativně a umět jej posuzovat podle konkrétních potřeb praxe.

VAZBA ENTIT

Vrátíme-li se k metafoře gramatiky modelu dat, můžeme konstatovat, že všechny informace vázané k jednomu každému dokumentovanému objektu vytvářejí komplexní celek. Jednoduchý objekt, jakým je např. čajová konvice, bude mít mnoho vazeb k dalším entitám. Půjde o spojení k výrobci, návrháři, vlastníku i dárci. Zaznamenáme také vazby k místům, kde se konvice tradičně vyráběla. Existují-li významné události, při nichž se konvice užívala, musíme vytvořit také vazby k nim. Čajová konvice dále může být součástí větší soupravy, proto by měla být vytvořena vazba s dalšími objekty tohoto souboru. V neposlední řadě existuje celá řada předpokladů vázaných k objektům, které mají své východisko v myšlení. Můžeme tak hodnotit například funkci objektu, ale také můžeme popsat jeho existenci z intelektuálního hlediska. Dokonce i takové charakteristiky, jako materiál a technologie výroby objektu závisí jednoznačně na našem myšlenkovém přístupu. Použijeme-li totiž při popisu malby slovní spojení olej na plátně, víme, že jde o barevný pigment s olejem a ne například o samotný motorový olej. Při použití hesla kovaná měď při popisu čajové konvice, víme, že to znamená kovový plát vyrobený z mědi, který je zdoben a tvarován do zvláštní podoby. Chemická analýza by vedle mědi prokázala zinek a sulfáty, fyzický rozbor by prokázal, že kování bylo jen poslední fází zpracování, jemuž předcházelo lisování, stříhání, točení, plnění, vypalování...

Forma, pomocí které jsou uvedené vazby vyjádřeny a zapisovány v systému dokumentace, se bude samozřejmě v různých situacích lišit. Informační věta představující záznam o objektu tak může, podobně jako běžná věta gramatická, dostávat více či méně komplexní podobu. Komplexní podoba záznamu o sbírkovém objektu představuje:

	- popis položek souvisejících osob
	- popis položek souvisejících míst
	- shromádění dat a popis položek souvisejících událostí
	- popis položek přímo vázaných k objektu,
		popis vazeb s dalšími objekty
	- popis položek souvisejícího myšlení (východiska, termino-		logie, definice ad.)

K přednostem užití modelu dat jako gramatiky patří jednak jeho schopnost vytvořit v uživateli názornou představu o celku systému i jeho vnitřních vazbách, jednak schopnost nabídnout několik alternativních způsobů organizace dat i formy popisu položek. 

Vědní disciplína uspořádaná podle tohoto modelu může reagovat na podněty oddělené kontroly každé entity a položky potřebné k dalším operacím se uživateli systému vybírají přehledněji. 

Nevidíme-li charakteristiky pouze z jednoho úhlu, odkrývají se nám souvislosti jindy netušené. Například charakteristika název objektu může být vnímána jako spojení dvou dat: samotného názvu a jeho charakteristiky, která říká, o jaký druh názvu jde. Existuje-li více alternativ, jako např. obecný název, obchodní název, cizojazyčný název atd. vytváří charakteristika z dané položky položku opakovatelnou. Flexibilita modelu dovoluje akceptování každé specifické situace.

Schéma reprezentující popis čajové konvice ze sbírky Oxfordské univerzity. Vytvořil ji George Jensen, vlastnil Robert Brown, pak také jeho synovec s manželkou Philip a Eleanora, ta ji potom darovala muzeu. Čajová konvice, která je jednou částí celé soupravy, byla vyrobena v Kodani a byla použita v Syracuse, New York. Byla například užita během oslav výročí Erie Canal jako ukázka dánského řemesla. Je vyrobena z tepaného stříbra a je ukázkou dánské moderny. Zdobena je geometrickým dekorem.

							  
	OSOBA		OSOBA		OSOBA..

	sběratel		výrobce		vlastník		dárce

							součást		OBJEKT

				OBJEKT	

							použito
							během		UDÁLOST

  MÍSTO	   vyrobeno

  MÍSTO	   použito

				MYŠLENÍ	MYŠLENÍ	MYŠLENÍ

MODEL DAT A JEHO PŘÍSLUŠENSTVÍ

Model dat, který vyvinul CIDOC, je modelem s vysokou úrovní abstrakce, aby mohl být široce aplikovatelný v mnoha specifických oblastech muzejní práce. Počítá proto nejen s různými vazbami entit a jim odpovídajícím seskupením charakteristik, ale také s vytvářením zvláštního příslušenství, které umožní zápis specifických požadovaných sestav charakteristik, nebo prezentaci automatického zpracování informací databáze. Formálně jde o upravené obrazovkové formuláře, přehledné tabulky, seznamy, grafy apod. V praxi jde konkrétně například o záznam muzejních zápůjček, dokumentační, konzervační nebo restaurátorské práce apod. Jejich konkrétní podobu určí potřeby uživatele systému. Následující příklady jsou jen nezávaznou inspirací.

Knihy a archívní dokumenty, představují zvláštní skupinu objektů, které jsou často užívány nikoli jako sbírkové předměty, nýbrž pouze pro informace, které zprostředkovávají. Váže se k nim proto specifická skupina charakteristik, která není aktuální pro sbírkové předměty. Schéma: OBJEKTY - DOKUMENTY.

Pracovníci ošetřující muzejní sbírky tvoří zvláštní entitu - osoby, které narozdíl od historicky dokumentovaných osob vázaných     k objektům neplní z dnešního hlediska významné funkce. Skupina jejich charakteristik i jejich vazeb k objektům se proto bude lišit. Schéma: OSOBY - MUZEJNÍCI.

Zvláštní typy míst. Pro některé sbírky může být užitečné rozdělení do zvláštních politických a geografických kategorií, vycházejících ze specifické společenské praxe, např. vojenské, obchodní nebo lovecké oblasti. Schéma: MÍSTA TYPOVĚ.

Typy událostí vážící se k práci muzejního managementu. Narozdíl od běžných, zejména tzv. historických událostí vážících se k objektům, jde zde především o administrativní kroky, které musí být přesně zaznamenány (zápůjčky, předávání, uložení, běžná konzervace, inventury ap.), avšak nemají zásadnější hodnoty pro historii. Schéma: UDÁLOSTI - MANAGEMENT.

Komplexnější informaci o objektu získáme přiřazením dalších dat formou vazeb k novým entitám s vlastními charakteristikami. V následujícím schématu figuruje stejná čajová konvice s doplněnými informacemi o konzervování, výstavách, provenienci a bibliografii.

							    
							  			OSOBA
	OSOBA		OSOBA		OSOBA...       	MUZEJNÍK

	sběratel		výrobce		vlastník	     	dárce

										  konzervace

							součást		OBJEKT

				OBJEKT		publiko-		OBJEKT
							váno v		DOKUMENT
							
  MÍSTO	   typické									
 TYPOVÉ    pro				použito
							během		UDÁLOST

  MÍSTO	   vyrobeno			zapůjčeno	UDÁLOST
							pro			MANAGEM.
								
  MÍSTO	   použito				zapůjčeno	UDÁLOST
							pro			MANAGEM.

				MYŠLENÍ	MYŠLENÍ	MYŠLENÍ

Žádná entita nemůže být prezentována ani vnímána jako hlavní bod systému dat. (Z hlediska celostního paradigmatu není žádný jev dominantní, každá část systému je důležitá, její vymezení nevyplývá z pevně stanovené hierarchie, ale z vazeb k dalším částem systému. Pozn. red.) Příkladem pro další názorné schéma je opět pohled na data související s dříve popsanou čajovou konvicí, tentokrát ovšem z jiného úhlu a s jinou optikou.

Robert Brown, strýc Philipa Browna, byl jedním z dočasných vlastníků čajové konvice. Pokud bychom chtěli zaznamenat, že se narodil ve Philadelphii, žil v Syracuse (New York), účastnil se 1. světové války, předsedal oslavám výročí Erie Canal a pracoval ve státní správě, vytváříme opět systém vazeb k různým typům entit. 

	OBJEKT		     OBJEKT	   OBJEKT	 OBJEKT		DOKUMENT

	životopis v	     jednou	    daroval	 součást
				     vlastnil				 celku

 MÍSTO	narodil se			    bojoval v      UDÁLOST
				        OSOBA
				       ROBERT
					BROWN
 MÍSTO      žil v				    předsedal	  UDÁLOST

			     sloužil	   příbuzný

			    OSOBA	    OSOBA
			  (instituce
			   =osoby)

Entity propojené vztahy příbuznosti s dalšími se stávají informačně bohatšími. Jejich charakteristiky směřují snadněji ke komplexnosti. Data představují spletitou, vzájemně provázanou síť, která napodobuje jemné předivo společenských a materiálních vztahů reality.

					     

					     

					     

		

ZÁVĚR

Model dat ICOM-CIDOC podporuje flexibilní způsob myšlení o muzejních informacích. Nabízí mnohé nové úhly pohledů na data, která muzea shromažďují o objektech, osobách, místech, událostech a myšlení. Slouží jako analytický nástroj při odborném zpracování struktur muzejních dat. Zajišťuje, aby byla akceptována každá aktuální entita a současně, aby všechny charakteristiky byly přiměřeně definovány. 

Principiálně model dat poskytuje komplexní pohled na systém informací. Také při rozšiřování struktur charakteristik a vazeb k dalším entitám vytváří předpoklad pro komplexnost.

V minulosti byl kladen klasickým muzejním databázím typově užší okruh dotazů neboť svou strukturou neumožňovaly analýzy z libovolných úhlů. Vyskytovaly se například otázky typu: “Který nábytek je vyroben z třešně?”, nebo “Které objekty jsou spojeny s F. B. Morsem?” V modelu s komplexně provázanou sítí entit a jejich charakteristik je možné zvolit jakýkoliv úhel pohledu. Potom jsou snadno dostupné také odpovědi na otázky typu: “Kdo vyráběl objekty z třešně?”, “Kde se vyráběl třešňový nábytek?”, “Kdo maloval F. B. Morseho?”, “Kteří umělci malovali v údolí Loiry v 19. století?”, “Jaké materiály používají lidé v Bakongu?” nebo “Které regiony používají motiv ruky a srdce?” Při kvalitně prováděné počítačové dokumentaci sbírek je možné mnohem více než u tradičních manuálních katalogů pracovat s náročnými typy dat souvisejících s intepretací sbírkových předmětů.

Zásadní výhodou ICOM-CIDOC modelu je skutečnost, že umožní zásadně zvýšit rozsah komunikace mezi databázemi jednotlivých sbírkotvorných institucí. Muzea shromažďují nejen údaje pro svou interní potřebu, ale také mnoho informací obecně použitelných. Při komunikaci mezi jednotlivými databázemi například pomocí sítě je možné se při systémovém řešení modelu ICOM-CIDOC mnohem více soustřeďovat na obsah dotazu. Při komunikaci mezi odlišnými systémy je třeba věnovat mnoho času opakovanému nepříjemnému hledání správné formy otázky, nebo postupovat nepřímo pomocí několika dotazů a dalšího vlastního zpracování získaných odpovědí.

Při tvorbě nových struktur databází podle modelu ICOM-CIDOC je třeba si uvědomit, že jsou vždy k dispozici různé postupy a z nich vyplývající výsledky. Pro malé jednoduché sbírky můžeme vytvořit databázi velmi jednoduchou, pro velké různorodé databázi velmi komplexní. Pochopíme-li obecné principy a současně potřeby uživatelů, může vzniknout databáze velmi elegantní (nebo jinak řečeno uživatelsky příjemná), v opačném případě naopak velmi těžkopádná. Přizpůsobí-li se individuelní odchylky logiky různých jednotlivců nebo pracovišť univerzálnímu standardu, zvýší se předpoklad obecného porozumění obsahu databází stejně jako výměny dat mezi různými databázemi.

Překlad anglického textu Anna Fassatiová a Dick Matthews.